Fumatul nu este permis aici.
Nici afară?
Nici înăuntru.
Mă scuzați, domnule Ballinger...
sau ar trebui să vă zic...
Maestre?
- Și cum e în vacanță? - Foarte bine, mulțumesc.
Veniți de multă vreme pe aici?
De vreo 20 de ani.
Veneam cu soția. Apoi singur.
Și de ce ați ales Elveția, maestre?
Este aproape de Italia, și după Londra și New York...
...am dirijat orchestra din Veneția.
- Da, bineînțeles! - 24 de ani!
Ce prost sunt!
Și? Mai compuneți? Mai dirijați?
Nu. M-am pensionat.
Maestre, așa cum vă indicam în scrisoarea pe care v-am trimis-o...
...organizez evenimente pentru Buckingham Palace.
- Lucrați pentru regină? - Într-un fel, da.
Minunat.
Întotdeauna monarhiile mi s-au părut foarte suferinde.
Dacă îmi permiteți...
de ce vi se par monarhiile suferinde?
Pentru că sunt atât de vulnerabile...
este suficient să elimini o singură persoană...
...și deodată...
...toată lumea se schimbă.
La fel ca în căsătorie.
Maestre, Majestatea Sa ar fi încântată dacă ați accepta...
...titlul de Sir, în luna iunie.
- Minunat. - Majestatea Sa ar fi în-cân-ta-tă dacă...
Majestatea Sa nu este niciodată în-cân-ta-tă.
Mai mult...
acordarea titlului va coincide...
...cu ziua de naștere a Prințului Philip...
și Majestatea Sa ar dori să ofere un concert cu orchestra simfonică a BBC-ului.
Regret, nu mai dirijez.
- Sunt sigur că nu ați uitat. - Nu.
Nu am uitat cum se dirijează.
Prințul Philip și Majestatea Sa ar fi extaziați...
...să asculte celebrele dumneavoastră "Cântece simple".
Nu voi dirija "Cântecele simple".
Din ce motiv?
Din motive personale.
Marea soprană Sumi Jo a acceptat să cânte.
Sumi Jo nu este potrivită.
Atunci spuneți-mi ce soprană doriți și pe aceea o veți avea.
Nimeni nu se potrivește.
Perfect.
Voi informa pe Majestatea Sa despre discuția noastră.
Bună ziua, Maestre.
Ați văzut?
El este?
Da...
El este! Doamne!
Repede!
Ajutați-mă, vă rog!
Cred că amândoi avem aceeași problemă.
- Serios? - Am înțeles greșit întreaga viață...
...pentru că ne-am permis, o singură dată, o simplă levitație.
Levitația este o tentație irezistibilă.
Am lucrat cu mai toți marii regizori americani ori europeni...
...dar, întotdeauna, lumea își va aminti de mine drept "Mister Q".
Un nenorocit de robot...
învelit într-o armură metalică de o sută de kilograme.
Nici nu mi se vedea fața.
Dar din 5 în 5 minute apare câte o persoană care îmi amintește că...
...l-am jucat pe "Mister Q".
La fel cum ție ți se reamintește neîntrerupt despre "Cântecele simple".
Și uită...
că ai compus și "Prisma neagră"...
..."Viața lui Hadrian" și toate celelalte.
Pentru că levitația este și...
o perversiune.
Ce cauți în Europa?
Joc într-un film nou, în Germania, peste o lună.
- Îmi pregătesc rolul. - Este un personaj ușor?
Depinde de punctul de vedere.
Și treaba merge bine?
O să vedem.
E cam târziu pentru mine.
Pentru mine nu.
Noapte bună.
Ai făcut pipi azi?
De două ori.
- Patru picături. Tu? - La fel. Mai mult sau mai puțin.
Mai mult? Ori mai puțin?
Mai puțin.
Uite ce frumoși sunt.
Dacă ai știi ce impresionant este să-i vezi lucrând la scenariu.
Sunt așa de pasionați.
Îi vezi pe cei doi?
Sunt îndrăgostiți unul de celălalt dar nu știu încă.
- Și tu de unde știi? - Știu pentru că știu...
...tot ce poate fi cunoscut despre dragoste.
Poate mă înveți și pe mine... într-o bună zi.
Este prea târziu acum.
Ai aflat ultimele noutăți?
Joyce Owens, adică Miss Univers, o să stea aici.
A câștigat un premiu care constă într-o săptămână gratuită la acest hotel.
Da, am auzit.
Mie îmi pare mai degrabă o pedeapsă decât o recompensă.
Cum merge scenariul?
Va fi o capodoperă.
Testamentul meu artistic.
Iar Brenda va fi un personaj extraordinar.
Azi am găsit și un titlu:
"Ultima zi a vieții".
Cum ți se pare?
Bun, foarte bun.
Mă duc la culcare.
Noapte bună!
Noapte bună.
TINEREȚE
Jos e un tip care încearcă să leviteze.
Vin de ani de zile pe aici.
Nu a levitat niciodată.
Deci... unde te-ai hotărât să pleci?
Polinezia. Două săptămâni.
- Julian merge și el. - Perfect.
O să fii fericit că rămâi singur în cameră.
Nu e cazul. Ai fost o companie bună.
Mick lucrează...
- Și eu mă plictisesc. - N-o să te plictisești deloc...
...pentru că ți-am pregătit un tratament complet:
masaje, saună, vizite medicale zilnice.
Ca să revii în formă.
La vârsta mea, a-ți reveni în formă este de-a dreptul pierdere de timp.
Acum o să fiu și mai plictisit.
Tată, ești propria ta victimă.
De ce nu dai o fugă până-n Veneția?
Ai putea lua niște flori pentru mama.
Uitasem...
francezii ăia îmi scriu zilnic...
insista să-ți scrii memoriile. Ce să le zic?
Lasă-i să insiste.
O să te sun când ajung.
Pa, tati.
Să te distrezi!
Vă întoarceți pe spate, vă rog?
După durere vine plăcere.
Și apoi... din nou durere.
- Cum merge, domnule Ballinger? - Merge...
Nu prea știu unde, dar merge...
Fiică-mea zice că sunt apatic.
Vi se pare evident?
Tâmpito, ai văzut prea multe filme, ai uitat cum este viața...
Dar filmele sunt viața!
Nu ești bun decât la criticat.
Nu m-ai inspirat și tu măcar o dată...
Inspirația!
Nu ți-au zi ăia de la școala de film că inspirația nu există?
E o minciună.
Nu există inspirație... Există doar fermentare.
- Corect. - Inspirația există...
dar tu nu recunoști asta pentru că nu ai talent.
- Așa e. - Ce dracu' faci?
- Ești de acord cu toată lumea? - Da, corect!
Sunt timid și nesigur.
Părinții nu m-au susținut niciodată.
N-am avut niciodată o prietenă...
și am îndoieli serioase referitoare la orientarea mea sexuală.
Oprește! N-o să mă impresionezi.
Am o mătușă cu poliomielită.
Să nu îndrăznești să îmi mai zici vreodată că n-am talent.
Acum ai ce să fermentezi. Talentul tău e un rahat!
Destul! Mă enervați.
Trebuie să găsim un final.
Pierdeți timpul discutând filozofie și idei mărețe.
Este pe patul de moarte...
abia poate vorbi...
îi șoptește soției:
"Nu plânge, draga mea."
"Știi că întotdeauna femeile care plâng mi s-au părut frivole și respingătoare."
- Grozav! - E o idee de rahat.
Altceva?
Nu poți să mă păcălești!
Știu că nu poți levita.
Asta-i tot.
Tu nu ai nevoie de nimic?
- De ce îți trebuie plasturi? - Nu-mi trebuie.
Îi cumpăr din solidaritate pentru tine.
Du-te dracu'...
Tu plătești.
Îți amintești de Gilda?
- Filmul? - Nu, de Gilda Black.
Fata de care eram amândoi îndrăgostiți.
Gilda Black?
Ce-ți veni?
A fost acum o sută de ani.
Mie îmi pare că a fost ieri.
Aș fi dat 20 de ani din viață ca să mă culc cu ea.
Ai fi făcut o mare prostie.
Guild Black nu merita 20 de ani din viața ta.
Nu merita nici măcar o zi.
De unde știi?
Te-ai culcat cu ea?
Poftim? Ce-ai zis?
Hai, că m-ai auzit...
în urmă cu 60 de ani ai jurat că nu te vei culca cu ea...
...din respect pentru dragostea mea față de ea.
Acum îți schimbi varianta.
Uite...
- Trebuie să-ți fac o mărturisire. - Foarte bine, dă-i drumul!
Adevărata tragedie...
și, crede-mă, chiar e o tragedie...
este că nici nu-mi mai pot aminti dacă m-am culcat cu Gilda Black!
- Vorbești serios? - Jur.
Mă întreb ce se întâmplă cu amintirile noastre.
Nu mai pot să-mi amintesc familia mea.
Nu-mi mai amintesc...
fețele lor sau cum vorbeau.
Noaptea trecută, mă uitam la Lena cum dormea...
și mă gândeam la toate lucrurile alea mărunte...
...pe care le-am făcut pentru ea, ca tatăl ei.
Și că le-am făcut special ca ea să și le reamintească...
...atunci când va fi mare.
Dar, peste ani...
...nu își va aminti nimic.
Un efort uriaș, Mick.
Cu rezultate foarte modeste.
În noaptea asta or să-și vorbească.
Pun pariu pe 30 de franci elvețieni...
...că n-or să scoată o vorbă toată cina.
Sunt sigur că-și vor vorbi.
- Plusez la 50. - Mă bag.
Dacă pun și banii din zilele trecute...
...îmi datorezi 250 de franci elvețieni.
Azi?
Azi, nu. Tu?
Nimic.
Să sperăm că vom face pipi mâine.
Minunat, Nick.
Mă bucur că-ți place a doua versiune.
Bineînțeles, o să mai lucrăm la final.
I-am zis Brendei și totul este aranjat.
Abia așteaptă! Când mai prinde așa ocazie, la vârsta ei?
Dacă ești de acord, luna viitoare aș vrea să încep să caut locații...
- Perfect. La revedere! - Da.
Ce-ai pățit?
Arați de parcă ai fi fost la o înmormântare.
Fiul tău...
- A părăsit-o pe fata mea. - Rahat!
- Ce zici? - Erau la aeroport, spre Polinezia...
și chiar acolo, în tunelul spre avion...
...s-a oprit și i-a spus că e îndrăgostit de o altă femeie.
Adevăru-i că în tunel te cam simți ca într-un tunel...
Ce profund! Ești un vrăjitor al metaforelor.
Și a luat-o și pe femeia aia în vacanță?
Măcar a avut bunul simț să nu facă asta.
Și Lena?
Lena este în camera mea, plângând ca o nebună.
În viața mea n-am văzut pe cineva plângând așa de mult.
Am citit undeva că există picături care te pot face să plângi trei zile...
- Da, și eu am auzit. - Da.
Am văzut într-un documentar, pe BBC.
Pe patul de moarte, el îi spune soției:
"Iubito, hai să mai vedem un ultim film documentar pe BBC."
Băieți, terminați.
Pe bune, chiar nu știu dacă e adevărată chestia asta cu picăturile...
Era în revistele de scandal...
...și astea exagerează mereu, ca să-și vândă produsele.
- Cred că bați câmpii. - Ai dreptate.
Julian e un mare măgar!
Exact ca maică-sa. Îți amintești? O să-l sun chiar acum.
Și ce vrei? Să-l convingi să se întoarcă la Lena? N-ai nici o șansă.
Julian, sunt tata, deși, ținând cont de probele recente...
...nu sunt foarte sigur că tu ești fiul meu.
Cum de ești întotdeauna așa de sigur...
...că nu vor vorbi?
Pentru că știu ceva despre ei.
- Mi-a zis un chelner. - Ce?
- N-o să-ți zic. - Zi-mi chiar acum.
Altfel mituiesc chelnerul să-mi zică și mie.
Bine, o să-ți zic.
Sunt muți.
Căcăciosule...
Dă-mi imediat banii înapoi. Toți!
Ești așa de naiv!
Am glumit. Nu sunt muți.
Ce naiba se întâmplă?
Ceva foarte banal, tată.
M-am îndrăgostit de altă femeie.
- Și are 18 ani, nu-i așa? - Nu, tată, nu are 18 ani.
Are 30. O vârstă foarte rezonabilă.
Indiferent ce vârstă are, tu ești un căcăcios.
Așa zici tu.
Lena este o femeie extraordinară.
- Și-a pierdut vremea cu tine. - Posibil.
- Este prea deșteaptă pentru tine. - De ce m-ai chemat?
- Sper că nu vrei să-mi schimb decizia. - Toți zic așa, la început.
Apoi își imploră nevasta să-i primească înapoi.
Mama te-a părăsit și nu te-a rugat să vii înapoi.
Ce ți-am zis?
Bănuiam unde o să ajungem cu căcăciosul asta...
- Putem să știm măcar cine-i curva asta? - Eu.
Eu sunt femeia pentru care și-a pierdut Julian capul.
O să ne căsătorim, după ce va obține divorțul.
Și tu cine dracu' ești?
Mă cheamă Paloma Faith
și nu sunt curvă... sunt cântăreață.
Scuzați-mă, doamnă... Ne puteți permite un moment, singuri?
Bine, dar să nu fie prea lung.
Julian, iartă-mă...
dar chiar încerc să înțeleg...
Lena este o femeie frumoasă, un vis.
Iar tipa asta e cea mai ștearsă femeie de pe fața Pământului.
Ce dracu' ai găsit la ea?
- Chiar vrei să știi? - Da, Julian, chiar vreau.
E foarte bună la pat.
- Deci cine-i curva asta? - O cheamă Paloma Faith.
- Și ce meserie are? - Cea mai rușinoasă din lume.
E o prostituată?
Mai rău. E cântăreață de muzică pop.
Cântăreață de muzică pop...
Și Julian ce zicea despre ea?
Păi, ți-am zis deja...
Nu, nu mi-ai zis, doar ai mormăit niște chestii.
Și Julian mormăia, cred că nu e întreg la cap.
Nu prea pare bolnav!
A trebuit să ia 20 de decizii în ultimele două ore...
A plecat de acasă, a găsit un nou apartament...
...a vorbit cu un avocat pentru divorț.
Nu pare dezorientat.
Tu îmi tot zici că femeia aia este ștearsă și urâtă.
Atunci ce naiba vede Julian la ea...
și nu vede la mine?
Păi, de unde să știu?
Mi-ai zis că Mick l-a întrebat!
- Așa am zis? - Da, așa ai zis.
- Vreau să știu ce i-a răspuns. - Nu-mi amintesc.
Mă calci pe nervi, tată.
Îți amintești foarte bine și ești și un mincinos foarte prost.
Îți jur...
doar a mormăit niște prostii.
Dacă nu-mi spui îți jur că încep să țip chiar acum.
Vreau să știu ce a răspuns.
Ce dracu' are femeia asta și eu nu am?
Vreau să știu ce a zis!
A zis...
Da...
că este bună la pat.
Nu trebuia să-mi spui asta.
Crede-mă, Lena.
Pot să te înțeleg.
Serios, chiar pot.
Tu poți să mă înțelegi?
Poți pe dracu'!
Mama ar fi putut să mă înțeleagă.
Dacă ar fi fost mama...
...în situația în care sunt acum, alături de tine...
...ea ar fi ignorat-o.
Tu ai fost cu o grămadă de femei dar ea și-a văzut de treabă...
...nu neapărat pentru copii, ci pentru tine.
Te iubea așa că te și ierta.
Indiferent ce se întâmpla, își dorea să fie cu tine.
Dar cine ești tu? Cine?
Întotdeauna m-am întrebat.
Niciodată nu ai dat ceva... nici ei, nici mie, nimic.
Ai dat totul muzicii tale. Muzica, muzica, muzica!
Nu mai era nimic în viața ta. Doar muzică și aroganță.
Niciodată vreo mângâiere, niciodată o îmbrățișare, un sărut, nimic...
N-ai știut nimic despre copiii tăi.
Dacă erau fericiți, dacă sufereau. Nimic.
Totul stătea pe umerii mamei.
Acasă îi spuneai doar două cuvinte: "Melanie, liniște."
Și mama ne explica: "Liniște, tatăl vostru lucrează".
"Liniște, tatăl vostru se odihnește pentru concertul de diseară."
"Liniște, tatăl vostru vorbește la telefon cu o persoană importantă."
"Liniște, tatăl vostru se întâlnește cu Stravinsky".
Ai fi vrut să fii un Stravinsky, dar nu aveai nici un strop din geniul lui.
"Liniște, Melanie!"
Singurele lucruri pe care știai să le spui.
N-ai cunoscut-o niciodată cu adevărat pe mama!
N-ai avut grijă de ea.
Chiar și acum, nu i-ai mai dus flori de 10 ani.
Și scrisoarea!
Crezi că mama n-a citit-o? Te înșeli.
A găsit-o și a citit-o. Și eu am citit-o.
Tu poate nici nu-ți mai amintești scrisoarea aia, dar noi da...
Scrisoarea în care îți declarai dragostea față de alt bărbat.
Mama a trebuit să îndure și umilința aia.
"Am nevoie să experimentez sexual", după cum ne explicai.
Experimentele muzicale nu îți erau suficiente.
Nu, trebuia să experimentezi și homosexualitatea!
Nu ai dat doi bani pe suferința pe care i-ai provocat-o.
Așa că nu veni acum și-mi spune că poți să mă înțelegi...
pentru că nu ești în stare să înțelegi nimic.
Mulțumesc.
Nu-mi mai zice ce să fac! Îmi rod unghiile când vreau eu!
Azi dimineață am făcut mult pipi.
Și am fost tare fericit, cum n-am mai fost de multă vreme.
Bravo. Sunt și eu fericit pentru tine.
Nu, Mick, am glumit.
N-a fost chiar așa.
Nu mai glumi cu chestiile astea, Fred. Cu prostata nu se glumește...
Niciodată nu te prinzi de glumele mele, Mick.
De 60 de ani crezi orice cuvânt spun.
Eu inventez povești, Fred.
Trebuie să cred orice ca să reușesc asta.
Îți amintești de ziua trecută?
Când îmi spuneai că nu-ți amintești nimic despre părinții tăi?
Nu, nu-mi amintesc.
Bineînțeles că-ți amintești.
M-ai făcut să înțeleg că nu sunt singurul care nu-și mai amintește părinții...
...sau copilăria, de exemplu. Nu-mi amintesc nimic despre ea.
- Un singur lucru îmi amintesc. - Ce anume?
Momentul exact când am învățat să merg pe bicicletă.
Iar în dimineața asta...
ca printr-o minune...
mi-am amintit și momentul imediat următor...
Când ai căzut de pe bicicletă.
- Cum dracu' ai știut? - Pentru că se întâmplă tuturor.
Înveți ceva, ești bucuros... apoi uiți să pui frână.
- Cum merge treaba cu personajul? - Foarte bine.
- Am descoperit niște detalii interesante. - Bravo.
Poate e din cauză că eu și Julian nu am avut copii.
Nu văd de ce asta ar fi o problemă.
N-o să încerc să te împac spunându-ți minciuni...
despre niște lucruri pe care nu le-am știut vreodată.
Ai dreptate...
Tot ce înțeleg este muzica.
Și știi de ce?
Pentru că nu ai nevoie de cuvinte,
îți trebuie doar experiență pentru a o înțelege.
Muzica doar există.
Maică-ta te-ar fi înțeles.
Eu nu-s în stare.
Maica-ta însă nu-i aici.
Ce s-a întâmplat?
Tată, trebuie să-ți spun ceva.
E cam aiurea.
Spune-mi, Lena.
Julian e un ticălos.
Pentru că sunt foarte bună în pat.
Știu.
Cum adică, știi?
Ești fata mea.
Și, oricât de modest aș fi...
trebuie să recunosc că am fost un armăsar în pat.
E adevărat!
- Știi cine a scris piesa pe care o cântai? - Nu, cine?
- Eu. - Nu vă cred.
Cum se numește?
- "Cântec simplu numărul 3" - Și cum se numește compozitorul?
Fred Ballinger.
- Și dumneavoastră cum vă numiți? - Fred Ballinger.
Poți să verifici la recepție. Locuiesc aici.
- Incredibil! - Da, incredibil.
Profesorul mă pune să o interpretez.
Zice că este o piesă perfectă pentru începători.
- Are dreptate, este foarte simplă. - Nu este doar foarte simplă.
- Serios? - Este și foarte frumoasă.
Da, este frumoasă.
Am compus-o în timp ce încă iubeam.
Pot să fac ceva în timp ce tu cânți? Continuă.
Așa.
Tată, unde ai fost?
De o oră te așteaptă un domn.
- Zice că este emisarul reginei. - Rahat!
L-am invitat în cameră.
Încearcă să fii simpatic!
Mă gândeam... Am putea oare...
- ...să mergem pe balcon? - Nu, e prea frig.
Puteți fuma aici, dacă doriți.
- Serios? - Desigur.
Șeful hotelului este pasionat de muzică.
Așa că am obținut niște mici favoruri.
Nu aveți idee...
ce plăcere îmi provoacă fumatul.
- Vă simțiți încordat? - Foarte.
Ați reușit!
Nu avem mult timp la dispoziție, așa că voi trece peste formalități.
Sunt programat pentru o clismă completă, pentru a-mi curăța intestinele.
Doamne!
Nu am reușit să o conving pe Majestatea Sa.
I-am vorbit despre reținerile dumneavoastră referitoare la cântece.
I-am sugerat un repertoriu alternativ.
Un alt muzician, un alt fel de serată.
Dar ea nu dorește alternative.
Nu vă vrea decât pe dumneavoastră și "Cântecele simple".
Zice că Prințul Philip nu ascultă altceva.
Nu doresc să fiu nepoliticos, dar este imposibil.
- De ce? - V-am explicat.
Data trecută... motive personale.
Și nu există vreo modalitate de a rezolva aceste motive personale?
Din păcate, nu.
Vă implor, maestre, am o slujbă dificilă.
Trebuie să mă întorc la Londra cu un răspuns pozitiv.
Răspunsul meu... este negativ.
Chiar nu înțeleg... Ce anume nu vă convine?
Data?
Locul? Orchestra? Soprana? Regina?
Va rog să nu insistați. Motive personale.
Dar ce "motive personale" puteți avea??
"Personale" înseamnă că nu sunt obligat să vă răspund.
Păi, hai să încercăm să rezolvăm problemele astea personale.
Ce nu este în regulă?
Soprana.
- O schimbăm. Nu-i nici o problemă. - Ar fi inutil.
Deși Sumi Jo este cea mai bună.
Și a fost încântată să cânte sub bagheta dumneavoastră!
Nu mă interesează.
Dar ce aveți împotriva ei?
Nimic. Nici măcar nu ne-am întâlnit.
Vedeți, nici măcar n-ați întâlnit-o...
Destul!
Mă scuzați...
Doar că nu pot înțelege care este problema...
Problema este că eu am compus "Cântecele simple" pentru soția mea.
Și doar ea le-a interpretat.
Și doar ea le-a înregistrat.
Și, atâta vreme cât voi fi în viață, ea va fi singura care le va cânta.
Iar problema, dragă domnule...
...este ca soția mea nu mai poate cânta.
Ați înțeles acum?
Ați înțeles?
Da, acum am înțeles.
Îmi cer mii de scuze.
Lena?
Da...?
Nu mai plânge.
Te rog.
Bine.
O să vă fac alt tip de masaj...
pentru că sunteți stresat.
De fapt, că să fiu exactă...
nu sunteți stresat.
Sunteți neliniștit.
Înțelegeți totul cu mâinile, nu-i așa?
O mulțime de lucruri pot fi înțelese doar prin simpla atingere.
Cine știe de ce oamenii sunt așa de speriați de atingeri...
Poate pentru că își imaginează că este ceva legat de plăceri.
Un motiv în plus pentru atingeri, în loc de vorbe.
Nu vă place să vorbiți?
Nu am nimic de spus.
Vino.
Vezi muntele ăla?
- Da, pare foarte aproape. - Exact.
Așa vezi când ești tânăr.
Totul pare foarte aproape.
E viitorul.
Și acum...
Așa vezi când ești bătrân.
Totul pare foarte departe.
E trecutul.
Brenda...
Abia aștept să începem.
Sunt așa de mândru că am scris acest scenariu împreună cu voi.
Am realizat 20 de filme, dar toate sunt neînsemnate.
Acesta este singurul film...
care înseamnă ceva pentru mine.
Este testamentul meu sentimental, intelectual și moral.
Așadar să închinăm un pahar în cinstea celei de-a treia variante...
a "Ultimei zile a vieții."
Cum rămâne cu sfârșitul, Mick?
Sfârșitul?
Îl găsim noi, mai devreme sau mai târziu.
Noroc!
- Bună, Fred Ballinger. - Bună.
Vreau să-ți spun că am verificat la recepție...
- ...și chiar ești Ballinger. - Foarte bine.
Mă bucur că te mai recreezi și tu puțin.
Aș mai vrea să-ți spun ceva.
Spune-mi.
Vrea să-ți spun că de când mi-ai corectat poziția cotului...
...cânt mai bine și sunetul iese mai natural.
Bravo! Știi de ce?
Pentru că tu ești stângaci...
iar stângacii sunt atipici.
Așa că o postură atipică îi ajută întotdeauna.
Mă scuzați.
Și eu sunt stângaci.
Doamne! Toată planeta știe că tu ești stângaci.
Mulțumesc.
Sunt Luca.
Luca Moroder.
Bună.
Sunt un om al munților.
Și învăț oamenii să se urce pe munți.
- Le dau lecții, aici, la hotel. - Și dumneavoastră?
Cu ce vă ocupați?
Am două slujbe.
De asemenea sunt fată și asistentă pentru tatăl meu.
- Două slujbe... - Da...
Ăsta este un Forerunner 620.
Cu ecran color tactil.
Poate estima valorile VO2max...
...consumul maxim de oxigen în timpul escaladării.
L-am primit de Crăciun de la un verișor.
Mereu urcam pe munți împreună.
Trebuia să fie și el aici...
Dar a alunecat în baie și și-a fracturat femurul.
Băile sunt mai periculoase decât Everestul.
Foarte adevărat!
Știi ce am găsit odată pe vârful K2?
Nu, ce?
O noptieră.
- Nu te cred. - Ba da.
Am deschis sertarul.
Era gol.
Escaladarea îți dă un sentiment grozav.
Un sentiment adevărat de libertate.
Eu simt doar frica.
Și ăsta e un sentiment grozav.
Care este actrița cea mai talentată cu care ați lucrat, domnule Boyle?
Brenda Morel, fără îndoială. Un geniu!
În toată viața ei n-a citit mai mult de două cărți...
și una era autobiografia ei...
...scrisă de altcineva, firește.
- Cum adică, un geniu? - Dacă poți să furi...
...nu mai ai nevoie să înveți. Furatul devine educația ta.
Așa e Brenda un geniu.
Nici când a devenit vedetă datorită filmului meu...
...nu a uitat de unde venea.
Casa ei era strada.
Stătea pe străzi și fura...
Totul.
Așa a creat personaje memorabile.
Și a câștigat două Oscaruri.
Urcă pe umerii mei.
Așa.
Acum, în timp ce urcăm...
uită-te în jos.
Vezi ce frumoasă e lumea văzută de aici, de sus?
Iar au sunat francezii.
Vor neapărat să scoată cartea ta, aia de memorii.
Dar o vor cât mai completă, toată viața, cariera...
- Ce să le zic? - Zi-le...
Ce să le zic?
Să mă uite!
Spune-le asta. Sunt pensionat!
- Am terminat cu munca și cu viața. - Termină cu prostiile!
Muzica ta transmite...
...emoții surprinzător de puternice.
Și emoțiile pot fi supraevaluate, Mick.
Spectacolele astea sunt de-a dreptul jalnice. Mai lipsește doar un mim.
- De obicei apare spre sfârșitul sezonului. - Minunat.
Mă scuzați, domnule Tree, a sosit Miss Univers.
Mă bucur așa de tare să vă cunosc.
Sunt un mare fan al dumneavoastră...
Mi-a plăcut la nebunie cum l-ați interpretat pe "Mister Q".
Nu ratez nici un film cu roboți, dar acesta este favoritul meu.
Mulțumesc.
Te uiți vreodată și alte filme, în afară de cele cu roboți?
Bineînțeles!
Am toată viața în față și vreau să devin actriță.
Nu vreau să mă bazez doar pe frumusețe.
Studiezi undeva? Sau doar te uiți la televizor?
Apreciez ironia...
...dar când este înveninată își pierde forța...
...și demonstrează altceva.
Ce anume?
Frustrare.
Adică eu sunt frustrat, Miss Univers?
Eu sunt bucuroasă că am luat parte la concursul "Miss Univers".
Dumneavoastră sunteți bucuros că l-ați interpretat pe "Mister Q"?
Miss Univers nu este proastă deloc.
Deloc!
V-am văzut într-un film.
Și ție îți place "Mister Q"?
Nu.
Era un film în care jucați rolul unui tată care nu și-a văzut niciodată fiul.
Și îl întâlnește într-un bar, când avea 14 ani.
Nimeni n-a văzut filmul ăla!
Mi-au plăcut foarte mult niște dialoguri.
Când copilul întreabă: "De ce nu ai fost tatăl meu până acum?"
Și dumneavoastră spuneți:
"Cred că nu eram pregătit pentru asta."
În momentul acela am înțeles ceva foarte important.
Ce?
Că nimeni pe lume nu este pregătit vreodată.
Așa că nu trebuie să vă faceți griji.
La revedere. Ne vedem la hotel.
- Ce faci toată ziua, Fred? - Doctorii spun că sunt apatic.
Așa că nu fac nimic.
Nu-ți lipsește munca ta?
Deloc.
Munceam oricum prea mult.
- Da' ce-ți lipsește? - Îmi lipsește soția.
Soția mea, Melanie.
Am citit pe Wikipedia...
...că te-ai întâlnit cu Stravinsky...
- ...pe vremea când erai tânăr. - Este adevărat.
Cum era?
Era foarte calm...
Calm? Atât?
Fii generos cu mine, Fred.
Povestește-mi despre Stravinsky.
Odată a zis:
"Intelectualii nu au gust."
Și din acel moment am făcut tot ce mi-a stat în putință...
...să nu devin un intelectual.
Și am reușit.
Și ție? Ție ce îți lipsește?
Nimic... sunt foarte norocos.
Fii generos cu mine, Jimmy.
Ce-mi lipsea am descoperit...
...în urmă cu patru luni, citindu-l pe Novalis.
Tu citești Novalis?
Chiar și actorii din California...
...când nu sunt beți, ori drogați ori cu foto-modele anorexice...
...mai citesc și Novalis.
Ai dreptate, iartă-mă.
Sunt doar un bătrân plin de prejudecăți.
Și ce spune Novalis?
"Întotdeauna mă întorc acasă."
"Întotdeauna mă întorc în casa tatălui meu."
La ce te gândești?
La viitor.
E pe patul de moarte și îi șoptește:
"ar fi trebuit să mă dedic ție..."
"...și dragostei noastre..."
"...în loc să-mi risipesc viața încercând să devin regele asigurărilor."
Sau poate îi spune ceva mai banal.
Mai simplu...
"Să ai grijă de tine."
Nu, trebuie să păstrăm durerea fizică până la sfârșit.
Cum ar fi să spună:
"Nici măcar morfina nu mă mai ajută acum."
Dar dacă se concentrează pe un detaliu nesemnificativ?
De exemplu, să zică:
"Mă întreb ce s-o fi întâmplat cu brelocul ăla
pe care mi l-ai dăruit acum 25 de ani!"
"Ăla în formă de potcoavă."
Nu. El nu zice nimic pe patul de moarte.
Vorbește doar ea.
Brenda.
Zice:
"Am pierdut atâta timp din cauza ta, Michael."
"Am pierdut cei mai frumoși ani din viață."
Bună dimineața.
Nu ți-am zis cât de rău îmi pare...
...de ceea ce s-a întâmplat între tine și Julian.
Aș vrea să-mi cer scuze pentru comportamentul său.
Nu ai de ce să îți ceri scuze, nu este vina ta.
Hai să spunem adevărul...
Aș fi putut face mai mult, ca tată.
Hai să spunem adevărul, Julian s-a luat după miros.
Am început și eu să simt mirosul.
- Ce miros? - Mirosul libertății.
A, știu mirosul ăla.
Tata nu ți-a zis nimic despre regină?
Despre "Cântecele simple", concertul de la Londra și cum a refuzat?
- Nu mi-a zis nimic. - Aveți o prietenie tare ciudată.
Ciudată? Nu e ciudată, este o prietenie bună.
Și în prieteniile bune se împărtășesc doar lucrurile bune.
S-o fi gândit că povestea cu regina nu este unul dintre ele.
A zis că motivul pentru care nu poate dirija "Cântecele simple"...
...este că doar mama putea interpreta piesa asta.
- Așa a zis? - Da, așa i-a zis emisarului reginei.
I-au trebuit 80 de ani ca să zică ceva romantic...
Și cui îi zice? Emisarului reginei.
Uneori, noaptea, mă privește când dorm.
Azi noapte, pentru prima oară, m-a mângâiat pe obraz.
Nu dormeam, doar mă prefăceam că dorm.
Părinții își dau seama când copii lor se prefac că dorm.
Au trecut ani de când nu te-ai mai dus s-o vezi pe Melanie.
De ce nu te duci?
Veneția este la doi pași.
Nu crezi?
- Mă tot frământă un gând. - Ce anume?
Cum ar fi fost să fac dragoste cu Gilda Black!
Da. Asta mă întreb și eu...
Mincinosule!
Știi care-i diferența dintre noi?
Care?
Pe scurt...
...eu n-am iubit suficient viața.
Brenda dintotdeauna voia să o interpreteze pe Eva Braun.
Trebuie să studiezi rolul vreo 6 luni.
De câteva săptămâni am tot observat toți călătorii din hotel.
Te-am studiat foarte atent, și pe tine, și pe Fred, pe Lena...
Pe ruși, pe arabi, pe tineri și pe bătrâni.
Și am ajuns la o concluzie...
...trebuie să aleg.
Trebuie să aleg ce merită a fi povestit.
Oroarea sau Dorința?
Și am ales Dorința.
Fiecare dintre voi...
...mi-ați deschis ochii.
Tu m-ai făcut să înțeleg că nu trebuie să îmi pierd timpul cu Oroarea lipsită de sens.
Nu pot să-l interpretez pe Hitler.
Vreau să povestesc despre dorința ta, despre dorința mea...
Atât de pură, atât de intangibilă, atât de imorală...
...dar nu contează, pentru că asta ne ține în viață.
Cine e?
Dumnezeu!
Cum adică, cine este?
Miss Univers.
Dar... pare atât de diferită.
De nerecunoscut.
A fost transformată.
Ca în filmele alea cu roboți.
Mă scuzați, domnule Boyle.
Cineva dorește să vă întâlnească.
Nu vezi că tocmai ne bucurăm...
...de ultima idilă a vieții noastre?
Da, cine e nesimțitul?
Brenda Morel.
Brenda Morel?
Aici?
Ce dracu' mai e și asta? Pare un accident.
Se numește "Închisoarea alpină".
Aparține unui artist local.
Oamenii chiar se pricep să fie jalnici, nu?
Da.
Brenda!
Ce surpriză minunată!
Bună, Mick.
Arați magnific, Brenda.
Ești imaginea serenității și a sex-appeal-ului.
Mă confunzi cu cea din mileniul trecut, Mick.
Ce s-a întâmplat? Nu ai mai putut să aștepți?
Tocmai am terminat ultima versiune.
Mai lucram nițel la scena finală...
Când, deodată, ieri... am găsit.
Așa că, dacă tot ai venit...
O să o auzi în premieră.
Parcă mi-ai spus că o să fii în Los Angeles?
Ce faci în Europa, Brenda?
Mick, de câți ani ne cunoaștem noi doi?
Jesus, mă iei din scurt!
- Stai să calculez... - De 53 de ani.
- Câte filme am făcut împreună? - Nouă, zece...
Unsprezece.
Așadar, după 53 de ani și 11 filme făcute împreună...
...sper că nu crezi că o să-ți spun prostii?
Nu, nu cred... N-aș merita asta.
Ai dreptate... Nu ai merita.
Meriți să-ți spun adevărul în față...
...și de aia am și venit din Los Angeles până aici.
- Să-ți vorbesc personal. - Brenda...
Dacă este vorba despre scena 21, pe care ai descris-o "urâtă, slabă..."
"...o umbră a unei trecute frumuseți "...
...te rog să înțelegi că e doar o licență poetică.
Vreau să fi extraordinară.
Ai păstrat neștirbit...
și ai reușit asta...
...misterul, șarmul care te-a făcut să devii o mare vedetă.
Nu mă mai linguși atât, Mick.
Asta doar înrăutățește situația.
Ținând cont de ceea ce vreau să-ți spun.
Ce? Ce vrei să-mi spui?
Nu voi juca în filmul tău, Mick.
Poftim?
Mi-au oferit un contract pe 3 ani, pentru un serial de televiziune, în New Mexico.
O bunica bețivă, care se recuperează după un accident vascular.
Personajul e aiurea, dar cu banii de acolo...
...pot plăti clinica de dezintoxicare pentru Jack...
...datoriile moștenite de la cretinul meu ex-soț.
...și-mi mai rămân și cât să cumpăr o vilă în Miami...
...ceea ce îmi doresc de 14 ani.
Așa că am venit să te anunț.
Brenda, ăsta este cinema!
Serialul ăla e doar televiziune și tot rahatul de acolo.
Televiziunea este viitorul, Mick...
De fapt, este și prezentul.
Hai să punem cărțile pe masă.
Nimeni nu e sincer în lumea asta de rahat a filmului.
Te apropii de 80 de ani...
...și, ca mai toți colegii tăi, ești tot mai slab pe măsură ce îmbătrânești.
Ultimele tale trei filme au fost niște dezastre, Mick.
Din punctul meu de vedere, din punctul tuturor de vedere...
- ...au fost niște rahaturi! - Cum îți permiți?
Cum îți permiți?
Vrei să punem cărțile pe masă? Chiar vrei asta?
În urmă cu 53 de ani, dacă nu aș fi fost eu...
...ai fi stat în genunchi sub biroul producătorilor.
Te-am salvat dintre chiloții acelor producători grași și infatuați...
...și te-am făcut o artistă.
Ticălosule.
Eram bine mersi între chiloții ăia ai producătorilor.
Și știi de ce? Pentru că voiam să fiu acolo.
Nu datorez nimănui nimic. Am făcut totul singură.
- Pe bune? - Mi-am plătit datoriile.
Am intrat la Actor's Studio fără nici o pilă.
Mi-am câștigat existența spălând veceuri pe Brooklyn.
Maică-mea s-a împrumutat pentru mine.
Iar la Hollywood...
...când am intrat prin ușa din față...
...a fost doar meritul meu.
Marilyn...
...Rita, Grace și toate proastele alea făceau pe ele când m-au văzut.
E scris și în autobiografia mea. Nu-mi spune că nu ai citit-o...
Din nefericire, am citit-o. Doar că nu ai scris-o tu.
- Și e un rahat. - Rahat e filmul tău, Mick.
Înțeleg cinematograful și tu știi asta.
Tu ești cel care nu-l mai înțelegi.
Pentru că ești bătrân și obosit...
...și nu mai ai nici un cuvânt de spus, Mick.
Tot ce mai ai de făcut este să aștepți moartea, care e după colț...
Cariera ta s-a încheiat.
Tocmai pentru că țin la tine îți spun sincer...
Nimeni nu e interesat de... testamentul tău?
Așa îi zici? "Testament"?
O să strice toate filmele bune pe care le-ai făcut în trecut.
Și asta este de neiertat.
Ți se permite să filmezi încă doar din cauza mea.
Așa că dacă îl opresc îți salvez viața...
Și demnitatea!
Ești o ingrată.
O ingrată și o idioată.
De-aia ai și făcut carieră.
Ai dreptate, Mick.
Ai perfectă dreptate.
Bine.
- O să fac filmul fără tine. - Te rog, Mick...
Viața merge mai departe!
Chiar și fără rahatul ăsta de cinema!
Ai idee cu câte actrițe am lucrat în viața mea?
...cu o mulțime, bănuiesc.
Peste 50.
Am ajutat în carieră peste 50 de actrițe.
Și toate mi-au fost recunoscătoare.
Sunt un mare regizor de femei.
"În felul asta, Frank..."
"În felul asta nu mă vei uita niciodată."
- Vă amintiți, domnule Boyle? - Bineînțeles.
Țin minte tot ce am filmat.
Domnule Boyle, nu sunteți un mare regizor de femei.
Sunteți un mare regizor.
Punct.
Bine, m-am hotărât.
Am scos niște bani.
Și... ce ai chef să faci?
Să mă plimb puțin.
Vrei să încerci să te urci?
Dacă vreau, pot înnebuni un bărbat în pat.
Hai, oameni buni, nu mai faceți fețele astea...
Întârzierile, modificările din producție...
...sunt un lucru uzual în industria asta! Obișnuiți-vă cu ele.
Am vorbit cu producătorul.
Vor alege o alta actriță și apoi începem filmările.
Trebuie să mai așteptam doar câteva luni.
Curva aia de Brenda Morel!
Nu vorbi așa despre Brenda Morel.
- O să dispară și ea în zare. - Ca noi toți.
Ca voi toți...
...pentru a supraviețui în jungla asta.
Nu e adevărat...
...că a venit în Europa doar pentru a vorbi cu tine, Mick.
Am citit că o să meargă la Cannes...
...la o gală de caritate.
Hai să nu mai vorbim atât despre asta.
Să nu uităm că pasiunea noastră este ficțiunea.
Testamentul tău însemna mult mai mult decât un serial de televiziune.
Testamentul meu?
Hai să nu exageram lucrurile.
Majoritatea oamenilor mor nu doar fără testament...
...dar și fără să-i remarce cineva.
- Majoritatea nu sunt artiști, ca tine. - Nu contează!
Oameni, artiști, animale, plante...
Toți suntem în plus.
Mick!
Cum trebuie să zic replica asta?
Nu înțeleg.
Cum vrei, Nick?
Sincer, inteligent, răutăcios?
Și cum mă mișc? Cum se mișcă personajul meu?
Poate nu știi, James...
...dar eu nu urc niciodată pe un iaht mai mic de 25 de metri.
Băieți, unde mi-ați ascuns papucii?
Destul, gata!
Am șase castele și 20 de trăsuri...
Dar de un lucru sunt absolut sigură:
viața este atât de obositoare.
Dacă ai probleme cu sciatica...
...să fii polițist în Los Angeles este foarte dur.
Albert...
...dacă ai știi cât de mult m-a costat să-mi păstrez virginitatea...
...toți anii ăștia! Până azi!
Până te-am întâlnit pe tine!
Reactorul este stricat.
Pământul va exploda în 5, 4, 3...
2, 1...
Bine, ai câștigat...
...o să mă culc cu tine...
...dar cu o condiție.
Să nu termini.
În felul ăsta, Frank...
- În felul ăsta nu mă vei uita vreodată. - Unde mi-ați ascuns papucii?
Ai vorbit cu producătorul?
Lucrez de prea multa vreme ca să nu știu că fără Brenda...
...filmul ăsta nu va fi produs niciodată.
Melanie e foarte frumoasă în poza aia.
Ai dreptate, Mick.
Este frumoasă.
Știi, Fred, am înțeles ceva.
Oamenii sunt ori frumoși ori urâți.
Cei de la mijloc sunt doar drăguți.
Așadar... încă o vacanță e aproape gata.
Ce o să faci după asta, Fred?
Ceea ce ar trebui să fac!
Mă duc acasă.
Programul obișnuit.
Eu nu.
Eu nu am program obișnuit.
Știi ce o să fac, Fred?
O să încep alt film.
Zici că emoțiile sunt supraestimate.
Dar e o prostie.
Emoțiile sunt tot ce ne-a mai rămas.
Nu!
Trebuie să cobor din avion!
- Mick! Iartă-mă! - Doamnă, vă rog!
Curvele dracu', dați-mi drumul!
Știu că n-ar trebui să aterizez aici.
Mick Boyle venea aici adeseori să stăm de vorba.
De ce m-ați chemat, doctore, voiați să-mi spuneți ceva?
Am primit rezultatele controalelor pe care le-ați făcut în timpul concediului.
Și... cum sunt?
Sunteți sănătos ca un taur, domnule Ballinger.
Și prostata?
Prostata?
N-ați avut niciodată probleme cu prostata.
Și dacă n-ați avut până la vârsta dumneavoastră...
...cu siguranță că nu vor începe acum.
Așadar...
Am îmbătrânit fără să înțeleg cum...
Ai idee ce te așteaptă afară?
Nu, ce?
Tinerețea.
În altă ordine...
A zis vreodată ceva despre Gilda Black?
Doar despre asta a vorbit mereu.
Era prietena lui?
Prietenă e cam mult spus.
O singură dată s-a întâmplat ceva între ei...
...când erau copii...
...s-au ținut de mână și au mers așa câteva sute de metri...
...printr-un parc.
Denumea momentul acela:
"Momentul când am învățat să merg pe bicicletă."
- Nu v-a povestit niciodată despre asta? - Nu.
Ne povesteam doar...
...lucrurile bune.
Rahat!
Am așteptat...
...orele de vizită ca să vin la tine.
Ei nu știu, Melanie.
Copiii nu știu secretele părinților.
Mai știu câteodată detalii ori fragmente.
Știu doar ceea ce le trebuie...
...pentru a fi de o parte ori de cealaltă.
Ei nu știu că am tremurat...
...când te-am văzut întâia oară pe scenă.
Toți cei din orchestră râdeau de mine că m-am îndrăgostit
și că sunt așa de fragil.
Ei nu știu că ai vândut bijuteriile mamei tale...
...pentru a mă ajuta să termin a doua mea compoziție...
...când toți mă părăsiseră...
...și mă numeau muzician nepriceput și lăudăros.
Ei nu știu...
...că și tu...
...credeai pe atunci că sunt un muzician nepriceput și lăudăros.
Și plângeai mereu...
Nu pentru că vânduseși bijuteriile...
...ci pentru că îți vânduseși mama.
Ei nu știu că am fost împreună...
...tu și cu mine...
...în ciuda tuturor greutăților și a durerilor.
Melanie...
Ei nu trebuie să afle niciodată...
...că noi doi...
...în ciuda tuturor...
...ne plăcea să ne imaginăm...
...că suntem niște cântece simple.
Uită-te la mine.
TINEREȚE
Traducere după sonor: jderul_bc
Revizuire: muLineZu